PUERTO RICO ØNSKER UNION CARBIDE VELKOMMEN
–Hvem er det? –Rom service.
–Er det egg? –Ikke jeg som bestilte.
–Vil De ha vann til? –Nei, på ingen måte.
Hard natt, ser jeg.
Ser utmerket ut. Kom deg ut.
Jeg tenkte å klage på dette til ledelsen.
Den var vanskelig å åpne.
Det er den lille nøkkelen.
Jeg lette etter nøtter.
Prøver å unngå alkohol...
Når jeg kan...
Snakker ikke spansk.
Ingen veksel.
Hør etter. Pirates, ikke Yankees. Dette blir Robertos år.
–Hr. Lotterman? –Nederst.
REDAKTØR LOTTERMAN
Ikke nå!
Det er fredagskrisa hans.
–Er du Kemp? –Ja.
–Han ventet deg i går. –Problemer med været.
Hørte det. Snø i New York.
–Kaffe mens du venter? –Nei takk.
–Hva gjaldt bråket utenfor? –Kom du hovedinngangen?
Vi bruker ikke den når Los Jibaros er løs.
–Hva vil de? –Jeg vet ikke.
Noe om lønn til å leve av.
Har pågått i måneder.
Jeg er Bob Sala. Jeg er fotograf her.
Hyggelig å treffe deg, Bob.
Nå er han ferdig.
Prøv å banke underdanig igjen.
Og Kemp... Ikke bry deg om parykken.
Hva er det?
Er du den jeg tror, så sett deg.
Litt for lyst her inne?
–Det har rent medisinske årsaker. –Er du blind?
Jeg har øyekatarr.
Rødøyd du også.
Du kom midt i en prøvelsens tid.
En av de dagene da dritten flommer. Så nok tomprat nå, og rett på sak.
Presis min metode.
Jeg har CV–en din her.
Imponerende.
Du har karet til deg noen interessante titler.
"Snakker spansk flytende"!
Denne CV–en er en feit bunke løgner.
Er den?
Denne har ligget over i to dager.
Hva er i veien med Moberg? Nyttig som et oppgravd lik!
Problemet med denne avisa er–
–at mange ikke liker å lese den.
Opplaget går ned. Og jeg ser meg rundt og forstår hvorfor.
Lite oppofrelse og mye selvopptatthet.
Så jeg er ute etter entusiasme. Energi. Friskt blod.
Og jeg spør meg selv hvor mye alkohol det er i ditt.
–Mitt friske blod? –Hvor mye drikker du?
I øvre del av festskalaen. Har tenkt å slutte.
Puerto Rico er lite egnet for det.
Slapp av, Kemp.
Hotellet er betalt, og du er ansatt.
Men dette er ingen bar, og jeg har fylliker nok.
Etter hva jeg ser bak brillene, kan du godt være en også.
Dette er en medisinsk tilstand. Det likner kanskje...
–En jævlig bakfyll. –Gjør det?
Kom her.
Sånt engasjement liker jeg å se.
Målbevisst, og samtidig medmenneskelig.
–I hvilken retning heller du? –Hva behager?
–Politisk. –Jeg henger rundt i midten.
Dette er et schizofrent samfunn.
To språk, to flagg, to nasjonalsanger. De hater oss, og vil ha mer.
Det er en motvillig del av Amerika.
Der er du jo. Dette er Paul Kemp, nyankommet fra New York.
Vi har møttes.
Donovan skriver om sport. Hubert er vår bokholder.
Vis ham rundt. Fortell hva man gjør og ikke. La ham møte gutta.
–Vi går til Als Bar. –Nei takk. Biblioteket.
Vis ham noen årganger av avisa.
Legg særlig merke til alle bowlingbanene. En ny en åpner hver uke.
–Vært i Puerto Rico før? –Stedet er en eneste stor fest nå.
Med litt kløkt blir du konge her.
–Vet du noe om horoskoper? –Nei.
Kan jeg, kan du også. Skriv et hver dag.
Lørdag er stjernenes dag. Betty Grable, Neil Sedaka og sånne.
Du trenger bare denne.
–"Madam La Zonga ser i stjernene." –Hva skjedde med henne?
–Han er her ikke lenger. –Han fikk sparken?
–Han ble voldtatt til døde. –Voldtatt til døde?
Det er få steder her jeg ikke besøker.
Men matrosenes toaletter ved Candado–kaia er et sånt.
Voldtatt til døde?
La Zonga døde i et avlukke.
–Er du kunstnerisk av deg? –Nei.
Du burde revurdere de mentolsigarettene.
Ikke så tillitvekkende.
Jeg liker det du skriver. Utklippene du sendte Lotterman.
–Godt skrevet. –Takk.
Vi snakkes.
Pakkemaskinene kom for et halvt år siden.
Nesten alt ble mekanisert. Femti manns jobb forsvant.
Derav all gleden i gatene. Et minne fra din første dag.
For vakre kvinner med stygge tanker.
–Vil du ha en burger? –Nei takk.
–Prøv en. –To!
–Godt mottatt? –Litt anstrengt.
Han hadde ikke mye valg, rett ut sagt.
–Det var én søker til jobben. Deg. –Selv da trodde jeg det gikk i dass.
–Han fant mitt ømme punkt. –Som er?
To halvferdige romaner. Og en CV som også er diktning.
–Du er forfatter. –På et vis.
Men ingen forlag leser det. Så hvorfor ikke skrive for penger?
Beklager å si det når du er på vei inn,–
– men avisa er på vei ut. Snarest, håper jeg.
–Det skjer ikke. –Skal vi vedde?
13 mot 2 i odds for konkurs innen juni.
–Med nye maskiner? –Der ble han svar skyldig.
Jeg gidder ikke forklare det helt opplagte.
Jeg har ting å gjøre. Hyggelig å møte deg, Paul.
En ny natt brer seg over San Juan.
–Vært her lenge? –For lenge.
Byen er som en du har pult og som ligger der ennå.
Nok av steder å dra.
Jeg venter på kollapsen.
3000 i sluttvederlag, og avsted til Mexico. Ikke se –
–til venstre. Det møtet vil du unngå.
Hvem er han?
Et levende eksempel på alt som er galt i avisa.
Han heter Moberg. Vår krim –og religionsreporter.
Lotterman ser ham aldri. Sjelden ute i dagslys.
–Han nyter sin drink. –Hjernebarken er etset vekk av rom.
Avisa er dødsens.
Kanskje tre eller fire proffer.
De driver hele greia.
Hvem er Hal Sanderson?
Han i biblioteket.
Han jobbet i avisa. Nå vet ingen.
En PR–konsulent som selger byen til amerikanere.
Har en slesk løpegutt ved navn Segurra.
–Jeg har observert ham. –Hold avstand. Piss som gjærer.
Det er Segurra. Ren ondskap.
Mer usikker på Sanderson.
Kan være verdt å kjenne pga. Forbindelser. Bra som frilanser.
Jeg blir deppa av dette stedet.
Du bor på Plage Xanadu, ikke sant?
Jeg kjører deg.
Trenger du et sted å bo, har jeg et rom til leie.
Ingen god adresse, men det har kjøleskap og TV.
Skal tenke på det.
Nyt hotellet så lenge.
Jeg håpet å svømme.
Bassenget er stengt.
–Hva foregår der? –Union Carbide har privat selskap.
Unnskyld. Jeg visste ikke at noen var her.
Trodde den bare fløt.
Den flyter bare.
Vet du hva jeg gjør?
Tror ikke det. Hva gjør du?
Unnslipper festen. Snek meg ut. Og ut av kjolen.
Modig gjort.
Trodde du var en havfrue. Det kryr visst av dem her.
Jeg er fra Connecticut. Kjæresten min holder tale.
I nøyaktig 21 minutter.
–Ingen idé å by på en drink da. –Hva har du?
Jeg mente i baren.
Ingen idé.
Jeg må tilbake før de savner meg.
Hva heter du?
–Vi holder det hemmelig. –Jeg vet det jo ikke.
–Da holder du det lettere hemmelig. –Hvilket stjernetegn er du?
Jeg er astronom.
Du kan prøve Fiskene.
Herregud... Hvorfor måtte hun skje?
Nå som det gikk bra uten henne.
Hva er best med Puerto Rico?
Bowlingbanene og kasinoene.
–Hun liker at det er tax free. –Penger brukt er penger spart.
Sett mye av øya?
–Aldri utenfor hotellet. –Det er utrygt.
–Men dere morer dere? –Ja! Massevis av gøy!
Ha det gøy med en Luger.
Fråtserne blir sugd inn hit.
Horder av dem velter i land.
Felte monstre.
Rumpeflesk som motstår alt.
Den store hvite mann.
Klodens farligste skapning.
To skjønnheter. Walt og dama hans.
Bowling er ikke akkurat drømmen.
Hold ut, og reis videre når tida er inne.
–Rødt lys! –Hvor er Kemp?
For mye adjektiver og kynisme.
Folk vil vite hva som er bra, ikke dårlig.
Det kan skrives om.
Skriv om tittelen også: "Ting jeg elsker ved Puerto Rico."
Edruskapen går framover?
–Jeg kutter ned. –På flaskestørrelsen, mener du?
Hvordan drikker man 161 miniatyrflasker?
Fyller de opp flere ganger daglig?
–Er de ikke gratis? –Nei, de er ikke det.
Ikke vin og rikstelefoner heller. Fra mandag bor du ikke lenger på hotell.
Og hvorfor er du her?
Plåga mej inte. Røntgenbildene sier at jeg er død om en uke.
Hva mener du, din svenskefaen?
Siste rest av hjernen din burde si deg at vi driver avis her.
"Nyheter" kalles ting der ute. Jeg kunne like godt se ut av vinduet!
Hvorfor kommer du hit? Det er ikke her det skjer.
Dine to beste skup kom fra min hjerne.
Demp deg, ellers går jeg annet steds.
Du får knapt jobb som myggmiddel.
Du er verdiløs, Moberg! Bånn i bøtta.
Ikke press meg. Jeg blir farlig når jeg blir presset.
Det er lønningsdag?
Vi utsetter betalingen permanent. Du har sparken!
Du skylder meg lønn, og bør helst betale.
Ellers blir det full storm her inne.
–Truer du meg? –Demp dere, gutter!
–Vil du bli voodoo–offer? –Ditt krek!
Drikk blåsyre, Lotterman!
Vi går en tur.
Fyren forderver blodtrykket mitt!
Han blir min død.
Og det negativet skal ødelegges!
Ikke slipp ham inn igjen! Han er helsefarlig.
Så du den markstukne nesa? Hud som blindskrift.
Han burde avlives.
Han skal ut ved første anledning.
Og første anledning, det er deg.
Forstår du?
Jeg tror det.
La denne avisa bli alt for deg. Du har talentet og viljen.
–Dere kan vokse sammen. –Jeg er litt feil plassert.
Tror du jeg vil beholde deg på horoskop og bowling?
Du skal avansere straks.
Ta en drosje til flyplassen.
Miamis ordfører kommer.
Få ham til å lyde trivelig. Bilde og intervju.
Fiks dette nå, Paul.
Du forlater oss allerede?
Jeg får egen leilighet, hvis fyren kommer.
De utsetter jo utsettelsen.
Hva med en hummerfrokost på stranda?
–20 minutter unna. –Må dessverre vente på ordføreren.
–Flyet er kansellert. –Ikke hva tavla sier.
Ikke ennå. Jeg ringte nettopp Miami.
Så til frokost.
Jeg har et par saker til deg.
–Jeg bør melde fra. –Ring fra bilen.
Ja. Takk...
Bare to av de der på øya. Kanskje tre.
Ingen sa hvor vakker øya er.
Guds idé om penger.
Dette er en gullgruve pga. Noe som ikke fins.
–Hva betyr det? –Landeiendommer. Fins ikke nok.
De som kan skaffe dem, blir rike.
Hallo?
Paul blir med på frokosten–
–som ser ut til å bli lunch.
Dette er Chenault.
–Dere kjenner hverandre? –Vi møttes kanskje på flyet?
Tviler. Jeg kom med kjæresteflyet.
Liker du hummer, Paul?
–Jeg har kanskje ikke tid. –Når må du dra?
Om et kvarter.
–Jeg deler opp en ananas. –Du bør ha litt klær på.
Hun soler seg naken.
Hun har blitt en turistattraksjon.
Ikke overraskende. Ment på aller sømmeligste vis.
Stranden er privat.
Sitt ned. Vi skaffer en drosje til deg.
Han heter Harry.
Fikk ideen fra en bok.
Saken er, Paul–
–at jeg trenger en som kan–
–samle motstridende synspunkter–
–til én stemme. Du er forfatter?
–Hvem har sagt det? –Aviser er fulle av sladder.
Jeg trenger en som kan formulere seg.
Og det er kanskje deg?
Jeg trenger en med det rette blikket.
Et blikk på hva?
På det der.
Et hav av penger.
Du rakk det. Døra helt nederst.
Kommer om to minutter. Bare gå inn.
Prøvde å gjøre det strøkent før du kom.
–Adolf Hitlers taler? –Nazistoffet tilhører Moberg.
Bor han her?
Han oppbevarer uniformen her. Jeg ser ham aldri.
Ganske romslig, som du ser.
Vannet på kjøkkenet er stengt. Problemer med krana.
–Du sa det var TV her. –På en måte, sa jeg.
Fyren over gata har TV. Jeg har kikkert.
Kona er døv. Er vinduet åpent, hører du hvert ord.
Her kommer vannet.
–Du har kyllinger på soverommet. –Hanekyllinger.
De er på slankekur. Jeg skal flytte dem.
–Spiser du dem? –Spise dem?
Jeg spiser dem ikke.
Han heter El Monstruo. Har ikke tapt en kamp på tre år.
Vi må gå.
Vi vant alt, til han dukket opp.
–217 dollar! –Ikke verst.
–Dritmye penger. –De er dyre å avle fram.
Folk kan vinne $ 10 000 på North Beach.
Hvorfor kjemper ikke El Monstruo der?
Vi snakker om Hilton Hotel.
Tversoversløyfe og lakksko. Hattemoter som vår er helt feil.
Poenget er ikke målet–
–men hensikten.
Hvor lenge skal det vare, dette uværet av skam?
En selvrettferdig og utakknemlig slask.
Svart er bare en mørk nyanse av hvitt.
Han lyver hver gang han puster.
Tenk å bruke hele livet til å lyve.
Det eneste som kunne være verre–
–var at en dag kom et virkelig rasshøl–
–og fikk ham til å virke liberal.
Heldigvis vil han tape.
–Han har vinnersmilet. –Han vinner ikke.
Motstanderen vinner, men blir drept.
Hvordan vet du det?
Jeg skriver horoskoper.
Han kommer aldri, sa du.
–Han har filtre. –Hvilke filtre?
Han sniker seg inn hos Bacardi.
De siste filtrene i destillasjonen–
–inneholder mer etanol enn rakettbrensel.
–Hvordan virker det? –Som en hånd over hjernen.
–470% alkohol. –470% alkohol eksisterer ikke.
En visshet du nok må oppgi.
Ingen røyking i tappeområdet er du snill.
Ikke for festdrikkere.
–En slurk? –Nei.
–Må skrive. Har en deadline. –Hva skriver han?
–Han avslører den amerikanske drømmen. –Guayanilla Bay.
Der er det ille.
Men emnet tiltrekker en snever leserkrets.
Jeg trenger bare én. Nemlig Lotterman.
Lykke til. Det trenger du.
Han trakk tilbake min oppsigelse inntil videre.
Skulle gjerne hatt med noe til Lotterman selv.
F. Eks. En pumpehagle.
Ikke drikk her inne.
Bare en liten kvalitetstest.
Mord i slow motion, som på film.
Se ham fare flaksende gjennom lufta.
Jeg er den siste du får se før helvete, din kødd!
Han faller, mens vitale organer spinner gjennom rommet.
Der går rasshølet hans!
Der forsvinner pikken hans!
Du er med i en dårlig film, Lotterman!
Og jeg er dødsmaskinen!
–Litt Adolf? –Så visst ikke.
Kom deg av gårde, du. Vi venter gjester.
–Han skriver jo en bok? –Et essay, sa jeg. Det krever stillhet.
Glem denne skraphaugens tapere.
Dette landet ble bygget på folkemord og slaveri.
Vi drepte alle svarte her og importerte våre egne svarte.
–Og så Jesus, som en annen vare. –Kom nå.
Jeg er religionsreporter, og vet dette. Faen ta Jesuspolitiet!
Hvis Bibelen er Guds bok, hvorfor fikk ikke alle den?
"Vi bruker mer på parkometre enn på mat til barn..."
Ikke les meg sånn. Jeg har gjort research.
En rusten tonner sank i bukta full av saltsyre. Drepte alt liv i havet.
–Fiskerne døde fra familiene sine. –Slapp av. Det er varmt.
En whisky?
For ti år siden ville jeg sagt: Forfølg saken.
Nå sier jeg bare: Glem saken.
I blant må du bare seile videre.
Inn i en brun solnedgang.
Dette er urettens land.
Tusener blir tråkket på før frokost.
Dette er ikke nyheter, men økonomisk virkelighet.
Alle gir faen ganger fem.
–Du undervurderer leserne. –Jeg tror ikke det.
Du ba meg fikse dette. Det gjør jeg.
Mindre horoskop, mer avis.
Den enkle sannheten er at vi alltid ligger på kne for banken.
Som alle andre aviser lever vi av annonser.
Uten annonser, ingen horoskoper og ingen avis.
–Så enkelte ting skriver vi ikke om. –Med andre ord: Ingenting.
Med ett annet ord: Diskresjon.
Du er ikke utenrikskorrespondent. Dette er Amerika.
–Dette er Puerto Rico. –Amerika!
Tror du en rørlegger fra Normal i Illinois sparer i 25 år–
–og kommer hit på cruise for å lese om harde tider på plantasjene?
Vanlige folk vil ikke ha forandring. De vil ha sin del.
Og våre lesere er abnormt vanlige.
De driter i taperne.
De vil vite hvem som vant.
I bowling og veddeløp. Hvem som fikk jackpot.
Se på meg. Du sover ikke. Du er lys våken.
Dette er Den amerikanske drømmen.
Ser ikke havet for bare hoteller.
–Du ser det hvis du sjekker inn. –Betale for å se havet?
Du betaler for å være i Drømmen.
Det er en tynn hinne mellom Drømmen og virkeligheten.
Vekk folk, og de krever pengene tilbake.
Du er sjefen.
Ikke helt.
Våre redaksjonelle prinsipper eies av Drømmen.
Herregud...
Herre Jesus...
Hal?
Jeg er en venn av ham. Jeg beundret båten.
En skjønnhet. Vært ombord?
–Nei. –Ideell til øyhopping.
Alle har prøvd henne. En herlig opplevelse.
–Dere er tidlig ute. –Flaks for deg.
–Dere har hilst? –Vi er på fornavn.
Art Zimburger, fhv. US Marines.
Paul Kemp fra New York Times.
–Du er forfatteren. –Romanforfatter.
–New York Times? –La ham tro det. Han er nøkkelen.
Til hva?
Til diskusjonen vi skal ha.
Se på de jævlene. Kom, Kemp.
Dette er en privat strand!
–Vi er ikke på den. –Det er vi. Og det vi gjør er privat!
Forsvinn!
Forsvinn herfra!
Ser jeg dere igjen, lar jeg hagla snakke!
Hvis Satans rike noen gang har eksistert, så er det Sovjetunionen.
Eneste utvei med kommunismen er å utradere den.
Vi må slå til først, i et knusende, demokratisk angrep.
Ikke mer til majoren.
Hvem bør trykke på knappen? Det er meg.
–Du er henrivende i kveld. –Takk. Trenger du å reddes?
Han er veldig underholdende.
Vi diskuterte Cuba, og kom på vidvanke.
Paul har et liberalt syn.
Liberalere fins ikke. De er kommunister med utdannelse og negertanker.
Faktum er–
–at 76,4% av alle negre er kontrollert av Moskva.
Derfor har Castro det lett.
Vi burde bombe Cuba vekk fra jordas overflate–
–og la folket der få leve i fred.
–Hvem er solbrillefyren? –Segurras far. Han du venter på.
Takk for rosene.
–Trodde ikke du så dem. –Klart jeg gjorde.
Blir du med, Paul?
Dette møtet er helt uformelt.
Og tenk ikke på Lotterman.
Lotterman? Hva angår han New York Times?
Kemp leverer til flere aviser. Bl.a. New York Times.
–Hans fritid er hans egen. –Jeg liker det sånn.
–Vi vil at du skriver for oss. –Jeg forstår det. Om hva?
Vi vil igangsette noe og ha opinionen med oss.
Det er mange framgangsmåter.
Det fungerer som følger:
Om du f. Eks. Ønsker å øke skattene med 5%.
Da er det smart å antyde en økning på 10%.
La alle skrike og hisse seg opp. Så går du ned til 7%. Nei, sier alle.
Vel, la oss være venner og bli enige om 5%.
Og dermed tror de at de vant, og du fikk dine 5%.
Samme gjelder eiendom.
Vil du bygge fem hus, så søk om å få bygge 50.
–Hvor mange vil dere bygge? –Ingen. Men ett hotell.
–Et ekstra hotell her merker vel ingen. –Det er ikke her.
Det er på en øy. Et følsomt område av flere grunner.
Ingen ønsker paradis kvalt av hoteller. Men ett hotell kan man enes om.
Dette krever gode artikler på rett sted.
Er ikke sånt ulovlig?
Om du tillater, Kemp, det var en upassende kommentar.
–Hvor er øya? –Kan ikke røpe det ennå.
Diskresjon er ytterst viktig.
Du må undertegne papirer. Vi møtes hos Hal på mandag.
Vil du være del av et spennende prosjekt, så kom.
En fyr i snål bil skal hente Paul.
Jeg må avsted, mine herrer.
Må du gå? Havfruene kommer i måneskinn.
Straks vi møttes visste jeg at det ble noe mellom oss.
–Ja, forloveden hennes. –Jeg er så håpløst forelsket!
Ikke ta feil av kjærlighet og begjær eller fyll og dømmekraft.
–Mitt råd er... –Ingen råd ang. Henne.
Hold deg unna. Hold deg unna Sanderson også.
Jeg driter i ham og øysvindelen hans.
–Jeg vil ha romantikk, og noen knull. –Du er blind. Hun knuller en annen.
Som hun skal gifte seg med.
Og du er ikke bedt.
Ikke til å tro! Tilbake der vi startet!
Samme Cabrones som i stad.
Vi må spørre om veien.
Og få oss noe å spise.
Nei, vær så snill.
Jeg har ikke spist hummer hele dagen med kriminelle.
To øl, to rom og en biff.
–Kjøkkenet er stengt. –To øl og to rom, da.
–Og en biff. –Stengt, mister.
Det angår ikke meg.
"Mat til midnatt" står det på skiltet. Og jeg vil ha biff.
Sumpjente. Og det minner meg på at vi trenger et kart.
Jeg tror at vi drikker for mye rom.
–Fins ingen annen måte. –Jeg ser to askebegre og to saltkar.
Det er Moberg–syndromet.
Vederstyggelig. Tenk hvordan det må være å være alkoholiker.
To dollars. Dere betaler og går.
Ser ingen biff.
–Ingen biff. –Hva mener du?
Han mener nok ingen biff.
Kjøkkenet er stengt. Kan ikke servere.
Jeg har hatt en dårlig dag. Så ingen grining fra deg.
Kom med biffen som den er. Jeg tar den rå.
To dollars. Bare betal og gå.
–Ikke irriter meg. –Betal, eller ringer jeg politiet.
Får jeg ikke en biff, kan du bare dra til helvete.
Dårlige nibber bygger seg opp.
To raringer med olme blikk.
–Ikke bli paranoid. –Nå ringer han.
Fordi vi bestilte mat? Håper han har FBIs nummer.
Policia.
Hva er det? Hvorfor smiler du?
Jeg bare holder et avslappet uttrykk gående.
Der kom en med god grunn til å se oss i ufordelaktig lys.
–Oss? –Meg. Han har sett meg.
Og han vil hevne seg på den hvite mann.
Hva snakker du om?
Han med arret.
–Han med øyet? –Den selvsame.
Skal vi gå eller løpe?
Gå. Jeg dytter bilen.
Håper han er fornøyd.
Ikke la meg se frontlykter...
Vær så snill. Ingen frontlykter.
Jeg ser frontlykter.
–Foten på gassen! –Hvor tror du foten er?
–Kjør fortere! –Dette er maks!
Vi kommer til å dø!
Klar til å løpe! I hver vår retning.
Gi meg det helvetes brygget!
Flaks at jeg så Moberg.
Og han så oss. Tror jeg.
Nattskift i denne retten.
Han sier vi var dyr som gikk amok i fylla.
Tømte bensin over en purk.
Vi er fortapte.
Har du noe å si?
Ja, ærede dommer.
Denne fyren som er lenket til meg har jeg aldri sett før.
Og vi vil ha anklagene oversatt.
–Du hørte dem jo. –Jeg hørte folk snakke spansk.
Hvilket språk tror du vi snakker her?
–Han er ikke en av oss. –Politiet vil bare ha oss dømt.
Forlot dere kafeen uten å betale?
Satte dere fyr på denne politimannen?
Han kom dessverre i veien for ilden.
Vi satte ikke fyr på ham og nøt det, som han påsto.
Som han påsto... Du forstår jo ikke spansk?
–Det er hr. Kemp. –Han får god tid til å lære.
Anklagene er alvorlige. Vold mot politiet gir ett års fengsel.
Dessuten angrep med dødelig våpen. Saken går til en høyere rettsinstans.
30 dagers varetekt.
Et øyeblikk, er De snill.
Hvis dommeren tillater?
Vær så god, hr. Sanderson.
Ikke for å avbryte rettens arbeid,–
–men hvis hensikten er å fengsle de to herrene,–
–ber jeg om å få kontakte deres advokat først.
–Hvem er det? –Alfredo Quinones.
Jeg må vekke ham, selvsagt.
Men disse herrene er så viktige for diverse interesser–
–at han like fornøyd som jeg, kommer hit kl. 3 på natta.
–Hvor mye kostet det? –1000 dollar for hver av dere.
–Jeg er dypt takknemlig. –Ikke kom for sent.
Alle ballers mor!
Vi må redde bilen!
Ikke nå. Jeg har et møte.
De har hatt 12 timer på seg.
Folk her kan skru fra hverandre et tog på 12 minutter.
Flaks om vi finner en oljeflekk.
Tar det lang tid? Jeg må være presis.
Du burde ikke gå. Fyren betyr ulykke. En rå manipulator.
–Han manipulerte oss ut av fengsel. –Og nå eier han oss.
Jeg har en tunge som...
Som et håndkle.
Vil du ha en øl?
Vil jeg ha en øl? Nei, jeg vil ikke det.
Aldri mer alkohol.
–Nyheter fra helvete! –Forsetet er borte. Bare et vrak igjen.
Jeg har en genial idé.
–Hva er den lyden? –Overbelastning på akselen.
Len deg fram.
Jeg kommer en uke for sent.
–Hva driver du med? –Jeg liker deg bare så godt.
Hva tror du? Noe er galt med akslingen!
Det er purken vi tente på!
Prøv å se normal ut.
–Sving til høyre! –Hvilken høyre?
Hvilken som helst høyre!
Der er han. Kom inn, Paul.
Noe uventet skjedde. Måtte starte dagen på nytt.
Noen dager er to størrelser for små.
Du kjenner Zimburger allerede.
Green fra First Maritime Bank. Kaffe?
Jeg har dårlig tid.
Sitt ned, Paul.
Som du vet, Kemp, er øya eid av USAs regjering.
Deler av den bruker marinen til skyteøvelser.
–Våre forsvarskilder... –Er det det jeg kalles?
Leieavtalen utløper straks–
–og plutselig fins 50 km storslagen, uberørt landeiendom.
Fins ikke vakrere strender i Karibia.
Rundt en jævla flott marina.
–Ett hotell, trodde jeg? –Vi starter med ett.
–Så overtar vi markedet. –Som her?
Du virker tvilende.
Han tviler ikke. Paul og jeg hadde en stri natt.
Ikke sant, Paul? Det ble lite søvn.
–Jeg må gå. –Dere får avslutte.
–Har Kemp undertegnet? –Det skjer nå.
–Hva undertegner jeg på? –Taushetserklæring. Gjensidig tillit.
Så vi er i samme boblebad–
–om dritt skulle flyte opp, hvis du skjønner?
Dette er en ren formalitet.
Det betyr bare at du tier om hele prosjektet.
–Hvordan er hodet? –Ubehagelig.
–Takk igjen for at du stilte kausjon. –Deponert i mitt navn.
Det er snart glemt av alle.
Dette er et hav av penger.
Utrolige summer.
Nesten alle selskaper skjuler cash utenlands.
Det er gode nyheter for oss.
For vi er det utlandet.
På hver dollar som plasseres her er det null skatt.
Ingenting?
Gjelder både kjemisk industri, olje og gruvevirksomhet.
Kobber for 12 milliarder fins rett utenfor byen.
Et dusin milliarder dollar.
Så fins slike som meg–
–som kan hente dem ut.
I det perspektivet er det fjernt for meg å brekke bein pga. 1000 dollar.
Jeg avtalte tid med Zimburger på dine vegne.
Dere drar i morgen tidlig.
Hva trenger du?
I lys av hele saken...
Var et forskudd mulig?
Lotterman betaler litt uregelmessig. Jeg trenger en bil.
–Har du ingen? –Ikke særlig pålitelig.
Dessuten trenger jeg bosted.
Du får noe med utsikt når du er tilbake.
Hva har vi i garasjen?
Nei, ikke den. Ja, den er bra. Takk.
Du får bilnøklene på vei ut.
Føles som 500?
Takk.
Hvordan ser ettermiddagen din ut?
Et halvt horoskop.
Kjør ut til strandhuset og hent Chenault før kl. 18.
Denne?
Eller... kanskje denne?
–Er det til et selskap? –Til et karneval. Sa han ikke det?
–Nei. –Du må være med.
Vi seiler dit.
–Han inviterte meg ikke. –Han eier ikke karnevalet.
Denne?
Jeg likte den andre.
Herlig bil.
Ga han deg den?
Om det var så vel... Den er rask.
Skal vi vedde?
Om hva?
At du skriker før meg.
Skriker før deg pga. Hva?
Hvor fort går den?
Vet ikke.
Det er veddemålet.
Har alt vraket en bil i dag.
Da sitter jeg bare og venter på ham.
Hva vinner jeg?
Det får du vite hvis du vinner.
Jeg kjører deg tilbake.
Hvor fikk de dette?
Husker ikke. Jeg unngår Lotterman.
Takk meg for friheten.
Jeg får angst av å samle alle mine angster i én klump.
–Og av ikke å ha bil. –Jeg har skaffet en.
Det er hr. Sandersons Chevy.
Hva så?
Må renskrive dette.
Han er helt fra seg. Vi mangler 12 sider.
Finn deg i det! Ser jeg rottetrynet ditt her igjen kommer politiet!
–Hvor skal du snike deg hen? –Mørkerommet.
–Politiet ser etter deg. –De vil ha mer enn bildet i avisa.
For en dag. For en uke.
Nå holder det. Enveisbillett til Mexico!
Jeg skal til Sandersons øy i morgen.
Alt er betalt. Og dessuten er det karneval på Saint Thomas.
Bli med. La purken glemme litt.
Kan bli moro.
Våre egne. 12–tommere. To mil til havs.
–Ingen bor her? –Ingen som forblir boende.
Lazar er vår hardt prøvede arkitekt.
–Monk kjenner du. –Greens assistent i First Maritime Bank.
–Kemp fra New York Times. Og du var? –Bob Sala.
Ja, fra Reiseforfatterforeningen.
Kemp skriver vår brosjyre. "Skulle ønske du var her."
Øl i kjøleskapet, mine herrer.
Dette er hovedhotellene.
22 etasjer som vokter bukta.
Hvorfor to farger?
De blå spres i markedet. Rødt er investorene.
Fritidshus. Leiligheter med havutsikt. Og marina.
Parkering for 2000 biler.
Uten veier.
Du glemte veier, Lazar.
Vi skal bygge dem.
Lunchtid.
10 000 kelnere, stuepiker, vaktmestere og kontorister.
–Og horer til feitingene. –Ufattelig at de gjør det.
Jeg snakket med arkitekten.
–Du får lift til Saint Thomas. –Når?
Ikke vet jeg. Når han er ferdig her.
Vet du hva Oscar Wilde sa?
De vet prisen på alt, men ikke verdien av noe.
To rom!
Har du ikke sluttet?
Jeg overvant min viljestyrke.
Paul!
–Hvor er Hal? –På båten. Vi må finne min venninne.
Hei!
Ta litt champagne.
Tok du med Sala til øya?
Det var uklokt, Paul. Vi har en avtale om taushet.
–Han bryr seg ikke. –Kjeften går på ham.
Hva gjorde han der?
Og hva faen gjør han her?
Ikke molefunken, vel?
Bare tenksom.
–Hvilken bok er det? –"Rime of the Ancient Mariner".
Av Coleridge. Fra 1797. Han var junkie.
Og bare 25 år gammel.
Jeg har hatt skrivemaskin i ti år–
–og ikke skrevet noe.
Du har skrevet bøker.
De hadde ingen egen stemme.
Jeg kan ikke skrive som den jeg er.
Takk for nå. Vi sees vel i byen.
–Hvor skal du? –Vi skal høre vennen hennes spille.
–Vi vil være med. –Jeg vil heller si:
–Vi vil ikke være med. –Vi jenter vil danse.
–I overmorgen. –På hva slags karneval er alt planlagt?
Jeg vil danse. Med deg eller med ham.
–Hun vinner visst. –Du er full.
Det er alle andre også.
Kom nå. Det kan bli gøy.
Du blir med?
Jeg skal finne Chenault.
–Rom eller øl? –Begge deler.
Vi skal gå.
Nathalie går, og vi blir med.
Nei, nei, nei.
Kom nå.
Slipp meg!
Kom her, Chenault!
Hold deg unna!
Ikke prøv deg. Du vet hvem jeg er.
Slipp meg.
–Vi finner en taxi. –Dra til helvete!
–Jeg må hente jenta. –Hun morer seg. Vi har stengt.
Er du døv?
–Vi har stengt. –Ikke tale om, Paul.
Jeg har vært overalt. Til og med politiet.
Og?
Vi dro dit. Det var ingen der.
Bare en gammel vaskekone.
Mer hjelpsom enn politiet.
Kjæresten din tok en annen, sa han.
Han har rett. Hun er ikke kjæresten din.
Kanskje–
–hun er tilbake på båten.
Har du prøvd der? På båten.
Hun slipper nok ikke ombord igjen.
Er hun her hos deg?
–Er hun hos deg? –Pass dine egne jævla saker.
Gi meg nøklene.
Til Chevyen.
Du forspilte alt, Kemp.
Bare rust.
Har sett bedre dekk som fendere.
Vil dere ha den eller ikke?
Vi vil ha den.
Fredag var lønningsdag.
Men ingen lønn, ingen Lotterman.
Jeg oppsøkte den utilgivelig stygge kona hans. Han var i Miami.
–Hvorfor? –Aner ikke.
Men streikebryterne er tilbake.
Siden Morrell dro har det gått rett utfor.
Mer igjen i sentrifugen?
Vi trenger ny forsyning.
–Kan jeg få tilby herrene noe annet? –Hva da? Døden?
Det kraftigste i narkotikaens historie.
Jeg kan ikke røpe alle detaljer.
Men dette er så sterkt at de gir det til kommunister.
Hvem gjør det?
–FBI. –Hvorfor vil FBI ruse kommunistene?
Kan ikke hjelpe deg der.
Ta dem som øyedråper.
–I øyet? –Etter hva jeg forstår.
Det får øyet til å se en annen virkelighet.
Hva tar du for det?
Følger med sykkelen, mot en tjeneste.
Bli med meg på do.
–Snakk med ham. –50 dollar, ikke sant?
Han ba meg se på pikken sin. Jeg nektet.
–Hvorfor vil han det? –Noe gærent med den, sier han.
–Et gentlemansanliggende! –Jeg nekter!
–Gi meg dopet tilbake. –Nei, vent.
Jeg skal se på den.
Jeg ser i speilet.
Er det dryppert?
En stående ovasjon.
Ser du noe?
Nei.
Ikke jeg heller.
Vi drøyer fem minutter til.
Hvor lang tid har det gått?
Jeg vet ikke...
En stund.
Dette er bare bløff.
Er det bare bløff?
Herregud...
Tunga di er som en refsende krås!
Hold den ute!
–Hva? –Tunga di tilhører Satan!
–Er du fra vettet? –Hold den ute!
Ellers dreper den deg!
Den må i vasken.
Du gir meg angst! Jeg har angst!
–Jeg også! –Du er høy. Drikk litt rom!
Trodde jeg mistet grepet der.
–Hva var det vi tok? –Aner ikke.
Vi trenger mer av det.
Det forklarer det hele.
–Ikke sant? –Forklarer hva?
Verden–
–og oss.
Jeg undres hva du tenker om våre to verdener.
Han ga meg et slags sideblikk og sa:
"Mennesket er klodens eneste skapning"–
–"som påberoper seg Gud"–
–"og lever som om Han ikke fins."
"Tilhører verden bare deg?"
Jeg fikk en støkk da han sa det.
Ikke fordi det var han,–
–men fordi jeg så sammenhengen mellom–
–barn som leter etter mat–
–og bankenes blankpussete messingdører.
Vi må dra.
Kom inn.
–Vi må dra. –Kommer snart.
Jeg venter på deg nede.
–Hyggelig at du stakk innom. –Jeg dekket karnevalet.
Jeg hører noe annet. At du jobber for Sanderson.
–Hvor er Segurra? –Ikke lenger ansatt her.
–Jeg har en story. –Jeg er en smule opptatt.
En viktig sak om Segurra og Sanderson.
Jeg må redde 20 jobber og avisa.
Denne svindelstoryen selger.
De vil ødelegge et paradis og feie tusen mennesker på sjøen.
Du er forskrudd. Du bruker disse skjebnene.
–Journalistikk heter det. –Spar meg.
Jeg ba deg slutte å drikke.
Hvorfor er du her? Fordi du er en ubrukelig journalist.
–Og du er en ubrukelig redaktør. –Enstemmig bifalt.
Klapp igjen, Moberg.
Du er bortkastet sæd.
Dø en langsom og smertefull død!
Nyt henne.
Jeg har laget te.
Prøv å sove litt.
Jeg tok sengen din.
Helt i orden. Jeg skal skrive.
Jeg er så lei for det.
Ikke vær det.
Ingen har gjort mer for meg.
Det fins ingen drøm.
Bare en pissflod av grådighet–
–som brer seg over verden.
Mitt løfte til mine lesere–
–kan kanskje ikke innfris i morgen eller dagen etter.
Men verdens skurker er advart.
Jeg vil ikke deres beste.
Jeg vil tale lesernes sak.
Det er mitt løfte.
Det vil bli en stemme skapt av trykksverte og raseri.
–Jeg har laget kaffe. –Takk.
En til deg. En til meg.
Ingen god start på dagen.
–Hva er det? –En stevning.
–Vi må møte i retten. –De kan arrestere oss når som helst.
–Vi trenger advokat. –Vi har ikke telefon engang.
Jeg kjenner en gammel advokat. Skylder meg en tjeneste.
–Vi går til ham. –Jeg har såpe i håret.
Skal se hva jeg kan gjøre.
Hvorfor er dere stevnet?
Det er pga. Hal.
Han har trukket tilbake kausjonen.
Han er en skurk.
Og vi blir stevnet.
Hva er det der?
Det er Hitler.
–Det er over. –Hva er over?
De stengte avisa.
Han løy for oss. Pålitelig som en falskmyntner.
Så sparte han sluttvederlag til oss.
Vi vet det. Hva gjør vi nå?
Vi kan rapportere ham til arbeidstilsynet. Altså ikke gjøre noe.
Jeg er uenig. Vi må slå tilbake.
–Stille drittsekken til ansvar. –Og hvordan gjør vi det?
Vi trykker avisa. Vi har mye på Lotterman.
Og mange andre korrupte.
Kanskje siste utgave, men full av brennende sannheter.
Tullprat. Opplaget koster $2200.
–Vi bruker streikebryterne. –De jobber for penger.
Du drømmer. Vi kan knapt betale drinkene.
Dette var bare et tidsspørsmål. Så innse at det er over.
Denne lille blekka er bare til å pakke fisk i.
–Og portene er låst. –Drit i låsene.
Vi tvinger oss inn.
Hvem er med?
Bob?
Det vet du.
Vi har ikke betalt.
Hvor er Chenault?
Hun har reist til New York.
La igjen $ 100.
Utrolig. Hun hadde jo ingen penger.
Bruk dem til å reise etter henne.
Jeg skal ingen steder.
På en eller annen måte skal avisa ut. Vi trykker og drar.
Våkne opp, Paul. Ingen jobb, penger eller jente. Bare en arrestordre.
Ingen sjanse. Donovan har rett.
Jeg er ikke ham! Og ikke som de andre.
Neste gang en slesk dust prøver seg–
–skal jeg ta ham, om jeg så må gå helt til topps.
Én seier er nok. Én side.
–100 dollar rekker ikke langt. –Noen streikebrytere stiller.
Vi trenger 20 mann pluss biler.
Du trenger bare $2000.
Tomt for rom.
Gud må ha bestemt seg for å utslette oss, i ren avsky.
Ja, hanen galer for tredje gang.
Hva med El Monstruo?
Vi setter $100 på El Monstruo.
–Bor han her? –Så ham komme ut.
Overlat dette til meg.
–Vi burde ta den med til Papa Nebo. –Hvem er det?
Heksedoktoren min. Hun er hermafroditt.
Ned her.
Hun kjører søppelbil om dagen.
Om natta blir hun Papa Nebo, de dødes hermafrodittiske orakel.
Med tillatelse fra Papa Samedi–
–kirkegårdsforvalteren, går hun dit–
–og graver opp et lik.
Organer fra oppgravde daudinger–
–er uunnværlige når man utfører ouangas.
Bare tull dette, ikke sant?
Hun kurerte pikken min.
Hun spør hva dere ønsker.
Å inngi denne fuglen kraft.
Den skal være velsignet, og alt som kjemper mot den, skal dø.
Bring fuglen fram.
Hun sier at ingen fugl på jorda–
–kan utfordre denne hanen og overleve.
–Er hun bra på forbannelser? –Ganske bra.
La Sandersons pikk falle av.
Og han kødden fra banken. Hr. Green.
Forbannelsen er i gang!
El Monstruo!
–Én seier, to gjenstår! –Jeg ringer Moberg.
Han er ikke der.
Han må være der.
Han er ikke der.
–Hvor har du vært? –Hørte ikke telefonen. Går det bra?
Vi vinner! Er alle mann på plass?
–Ja, alle er her. –Og bilene?
Bilene, Moberg?
Bilene... Jada.
Hører du? Vi kommer!
Hva faen?
Han sa alle var her.
"Alle krav mot tidligere eier rettes til..."
"First Maritime Bank i Miami." Sandersons venn Green.
Beklager. Jeg visste ikke hvordan jeg skulle si det.
De har fjernet alle maskinene.
De viktige delene, iallfall.
Jeg skal åpne.
En forside var alt jeg ville ha.
Kanskje like greit. Vi hadde aldri klart det.
Hvor mye vant dere?
Nesten $6000.
Da har dere til kausjonen.
Drit i den. Vi må vekk herfra.
–Alt er over. –Det går et nattfly.
Flyplassen er farlig.
Denne øya skylder oss en båt.
Jeg tar en av Sandersons.
Kjenner du lukten?
Lukten av skurker.
Og lukten av sannhet.
Jeg lukter trykksverte.
Må levere tilbake hanen.
Måtte du få god bør.
Her slutter en historie og en annen begynner.
Kemp kom seg til New York og giftet seg med Chenault.
Han ble en av USAs mest beundrete journalister.
Han fant sin stemme, og skurkene fikk en formidabel fiende.
TIL MINNE OM HUNTER S. THOMPSON
Norske tekster: Morten Barth og Trine Borg